Соціально-психологічні детермінанти та процеси ескалації конфліктів і криз у суспільстві в умовах безпекових викликів - Шикула, О. П.; Сенюра, О. В.; Руденко, Л. М. (Ефективність державного управління, 2026)
Здійснено переосмислення конфлікту як соціально-психологічного феномена, що виступає не лише невід'ємною складовою суспільного розвитку, але й джерелом ескалації кризових явищ у контексті безпекових викликів. Особливу увагу приділено психологічним механізмам формування, сприйняття та розвитку конфліктів, а також ролі індивідуальних і колективних реакцій у процесах їх ескалації. Обґрунтовано, що саме психоемоційні стани, когнітивні викривлення, дефіцит ресурсів адаптації та соціальна напруженість виступають чинниками трансформації конфліктів у кризові та критичні ситуації. Криза в суспільстві (на різних рівнях – між групами, спільнотами, регіонами, державами, групами держав тощо) розглядається як результат деструктивного сценарію розвитку конфлікту, що супроводжується втратою рівноваги, контролю та відчуття безпеки як на індивідуальному, так і на суспільному рівнях. Розкрито фазову динаміку кризових станів, акцентуючи на психологічних процесах шоку, емоційної реакції, адаптації та переорієнтації. Доведено, що ефективність подолання криз значною мірою залежить від своєчасності психологічної підтримки, наявності соціальних ресурсів та здатності до відновлення когнітивної й поведінкової стабільності. Обґрунтовано взаємозв'язок між конфліктом, кризою та безпекою, де ескалація соціально-психологічних напружень безпосередньо впливає на рівень національної та суспільної безпеки. Наголошено, що подолання криз і врегулювання конфліктів потребує не лише управлінських рішень, але й врахування психологічних закономірностей поведінки людей у стані невизначеності, стресу та загрози. Визначено, що сучасні безпекові політики мають інтегрувати психологічні підходи до запобігання ескалації конфліктів, розвитку стійкості суспільства та формування адаптивних моделей реагування на кризові ситуації.